–Hvor er alle? –Ny dyrlege. Veldig pen.
Mange dyr har plutselig blitt syke.
Mrs. Josephs...
Jeg har time hos Paul Bladen.
–Hallo, #venter. –Sett deg.
Hvor da? Og hvor lenge?
Gjør plass.
–Hva gjør du her, Harriet? –Moby er ikke seg selv, Percy.
Ikke seg selv?
Unnskyld meg.
Hvordan vet du at han ikke er seg selv? Hvem er han?
Ja, godtfolk. Det er bare meg. Chloe, det var feil papirer igjen.
Beklager forsinkelsen, problemer med en hingst.
Ja, er ikke det irriterende?
Hvem er det sin tur?
–Da skal vi se. Hva heter han? –Hodge.
Så du er den lokale helten.
–Denne var livlig. –Jeg har lært ham godt opp.
–Hvorfor flyttet du til eldrestaden? –Tidspunktet passet.
Et knust hjerte, heller. Nei, jeg tar det tilbake.
Dette var drømmen.
Du jobbet hardt og oppga alt for landsby–idyllen.
For en kjepphøy solstråle. Er du den nye dyr– eller menneskehviskeren?
–Om du er ute etter gratisreklame... –Middag.
Jeg prater for mye og mangler filter. Glem alt jeg sa.
Nei, jeg var vel litt kjapp. Jeg stoler ikke helt på folk.
–Så du har blitt brent? –Av rene mordbrannen.
–Bare en drink, da? –Nei, middag er greit.
Flott. Og katten?
–Skal jeg ta med Hodge? –Nei. Hva er problemet med den?
Han er ikke seg selv.
Hør på deg da, Jack Pomfret! Ja vel.
Jeg hører ikke. Ring fra en fasttelefon.
–Agatha! –Jeg har ikke tid!
Her har vi ham. Sånn, ja.
–Ikke syk likevel? –Helt frisk.
Men han mislikte rumpetermometeret. Jeg ville se hva oppstyret gjaldt.
Og gjett hvem som fikk to stevnemøter.
–Mrs. Josephs? Den flyfilla. –Jeg, faktisk.
Middag kl. 19 med dyrlege "Heit". Jeg må gjøre meg klar.
–Er James den andre? –James den første gikk ikke så bra.
Det toget har nok gått. Det sto vel aldri på stasjonen.
Nei, en gammel PR–flørt ringte. Jack Pomfret.
–Jack? Hva ville han? –Jeg vet ikke.
Vi skal møtes i morgen i Mircester og minnes fæle gamle dager.
Hva feiler det deg? Du har knapt smilt siden du kom.
Tredje gang denne uka. Få stikkontakten fikset.
Derav daten med dyrlegen.
Men Tewks var frisk i går.
Han er dessverre veldig syk. Jeg lover at han ikke vil lide. Ok?
Hei! Jeg prøver å få tak i Paul.
Hvem prater jeg med?
Kona hans?!
Beklager at jeg er sen. Du er nydelig, forresten.
–Er alt i orden? –Nei, jeg pratet nettopp med kona di.
–Jeg ringte hustelefonen. Hun svarte. –Jeg er separert. Det var Phillipa.
–Hvem er det? Elskerinnen? –Søsteren min og humoren hennes.
Hun ble sur da jeg gikk ut.
–Tror du at jeg ble født i går? –Det er sant. Jeg kan ringe henne.
Vil du prate med henne?
Nei, vi lar det være.
–Skal vi begynne på nytt? –Flott.
Du kan ikke si sånt. Det er forferdelig.
Du... Du sier...
–Du sier at du misliker kjæledyr. –Nei.
Jeg sier at jeg er flinkere med store dyr på bondegårder.
Drømmen er å åpne et sykehus for dem...oppkalt etter deg.
Hvorfor? Vent nå litt. Er du...? For en alvorlig mine.
Paul... Jeg tror at jeg bør gå. Jeg har ikke satt ut melk til Hodge.
Katter klarer seg lenge uten drikke. Og de kan være alene i en evighet.
De kan overleve en atomeksplosjon. Du finner dem på reaktorens panser.
–Atomreaktorer har ikke panser. –Jeg er ingen panserekspert.
Jeg venter en telefon fra Madagaskar. Jeg må gå, Paul.
Takk for en herlig kveld. Jeg spanderer neste gang.
Rolig, rolig. Jeg skal få deg frisk igjen. Ikke vær redd for det.
Jack!
–Så hyggelig å se deg. –Roy sa at du hadde det bra.
Hva gjør du så langt fra London? Du kommer til å få utslett.
Litt av hvert. Jeg skal forklare. Hva vil du ha?
Det vanlige? Dobbel macchiato?
–Beklager. –Bill!
Paul Bladen. Du var ute med ham. Agatha, folk så dere på puben.
–Å ja, den Paul Bladen. –Gikk dere...hjem til ham?
–Hva er det slags spørsmål? –Han er død.
Han skulle utføre et inngrep på en av lord Pendleburys hester.
Han fikk i seg en dose heste– bedøvelse. Det var nok en ulykke.
Sprøyten gikk inn i hjertet. Det er tusen ganger sterkere enn morfin.
–Hva visste du om ham? –Ikke mye. Snakk med søsteren hans.
Han hadde ingen søster. Han var enebarn.
Akkurat. Da må jeg ha misforstått det.
Håper kaffen smaker.
Hvorfor var Bladen alene? Hvor var lord Pendlebury eller hans ansatte?
Og hvorfor sa Bladen at han hadde en søster?
Hun jeg traff på telefonen, løy. Hun sa at hun var kona hans.
–Har du truffet Jack? –Så vidt. Bladen var ikke dum.
Hvorfor innta et dødelig middel? Jeg aner uråd.
Det var noe nytt. Du gikk jo ut med en morder.
Og nå med et drapsoffer. Du er som en sort enke.
–Det må jeg huske. –Jeg ba ham se på stikkontakten.
–Jeg trodde at du unngikk meg. –Jeg? Nei. Hvorfor skulle jeg...?
–Hvorfor prøver jeg å forklare meg? –Aggie har fått ferten av et drap.
–Det har skjedd et nytt dødsfall. –Ja. Paul Bladen.
Via "Radio Gene". Han er mer informativ enn internett.
–Det er nok av folk med motiv. –Hvem da?
–Flere koner i Carsley og sjalu menn. –Og Mrs. Josephs.
Var han ute etter sengevals med henne?
–Nei, men han avlivet Tewks. –Å nei, er det sant?
Jeg likte den djevelske katten.
Jeg får se hvordan det går med henne.
Vi får vel begynne med å granske Pendlebury og åstedet.
–Er det ikke det du gjør? –Du har løpt når det prates om drap.
Alt har sin begynnelse.
Han pleier å komme når jeg banker på skålen.
–Hva sa dyrlegen? –Han sa...
Hva var det han sa igjen? Jeg husker det ikke.
Bare at det var til det beste.
–Så leit. Han var så skjønn. –Den surpompen.
Vet du hva han sa før han døde? "Husk å smøre Voltarol på skulderen."
Eller var det Stan?
Hvordan var Bladen? Jeg hørte om stevnemøtet deres.
Jaså? Han virket grei, tror jeg.
Han spurte om meg og pratet om drømmen om et sykehus for store dyr.
–Han likte ikke kjæledyr. –Var ikke det rart av en dyrlege?
–Kjenner du "Hans nåde"? –Nei, men datteren hans.
–Cecilia. Alle kaller henne Silly. –Kjære Gud, gi meg styrke.
Lord Pendlebury! Agatha Raisin og James Lacey.
Vi samler inn penger for barna i Afrika.
Dere kaster bort tiden. Jeg liker ikke barn. Det fins for mange.
Du har en fin stall, sir. Jeg liker hester selv. Jeg var i livgarden.
–Rytter? –Livvakt.
Jeg kan vise dere rundt.
–Fantastiske omgivelser. –Takk. Vi har alt opp hester lenge.
Unnskyld. Har du tid til en liten prat?
Jeg hørte om en ulykke her. Var det en av hestene dine?
–Så uforsiktig. –Ja, men ulykker skjer.
Hvorfor hadde han ingen hjelp, om jeg får spørre? Det virker rart.
Bladen må ha visst at man ikke opererer en hest alene.
Jeg hadde glemt at han skulle komme, og det var stallguttens fridag.
–Sier du det? –Ja.
Hva syntes du om Bladen?
Jeg foretrakk kompanjongen – Rice. Han var ikke så kjepphøy.
Skal vi fortsette?
–Min datter Cecilia. –James, så hyggelig å se deg.
Silly.
–Pendlebury lyver. –Men hvorfor skulle han drepe ham?
Jeg vet ikke ennå. Kanskje Bladen knullet datteren.
Han er mistenkt. Hun også.
–Silly? På hvilket grunnlag? –For vakker. De er ofte forstyrret.
–Mesterlig... –Det er logisk.
Hvor de enn går, står folk og måper. Det kan gjøre en rar.
Som med prins Charles og maling.
–Dette var nok en dum idé. –For sent. Du har forpliktet deg.
Jeg må prate med Bladens kompanjong om Pendlebury.
Det var alt. Journalene er her. Og du kan jo med datamaskiner.
–Hvor er "miss Mensa"? –Chloe? Hun sa opp.
–Jaså? Så beleilig. –Overhodet ikke.
Hadde hun og Paul noe på gang?
Paul og jeg spiste middag i går, så dette er hardt å fordøye.
Jeg tror vi alle sliter.
–Hva var problemet med hesten? –Pustevansker. Paul ville operere.
–En i stallen skulle assistere. –Paul ville ikke gjort en sånn feil.
Jeg har tenkt på det igjen og igjen.
Jeg antar at Paul begynte å forberede i troen på at hjelpen kom.
Kunne lorden ha ønsket å forhindre operasjonen?
–Hesten kunne ikke avlet på en stund. –Hvorfor er det viktig?
Pendlebury avler hester og trenger inntekten fra det.
Takk.
Unnskyld meg. Noen løker og tomater, Gene.
Og jeg må få vite hvem som har spist middag med Paul Bladen.
Et øyeblikk.
Mine damer, Josephine...
Silly? Nei, slett ikke. Hyggelig å høre fra deg.
I morgen? Nei, det passer bra.
Vi ses da. Ha det.
Vet du hva? Lord Pendlebury brukte Cherokee som avlshingst.
–Og det er relevant fordi...? –Operasjonen ville stoppet inntekten.
Jeg skal spørre Silly om det. Hun ba meg ut på en drink i morgen.
–Og det sa du ja til? –Har du noe imot at vi tar en drink?
Hei! Hvordan gikk det med konene?
De er, foruten herværende selskap, Emma Comfrey...
–Hun er på cruise. –Og Mrs. Harriet Parr.
Harriet Parr? Det forklarer hvorfor Percy var så sur for gullfisken.
De mistenkte er da lord Pendlebury–
–Percy og/eller Harriet Parr, som kommer på prøvesmakingen i kveld.
Var det ikke tragisk det som skjedde med Paul Bladen?
–Han var et friskt vindpust. –Å? Det merket jeg ikke.
Josephine, si meg...
–Visste Percy om Harriet og...? –Ja, han så dem mens de klinte.
Harriets hjemmebrygg. Det kan fjerne maling.
Det går ned med litt ost og kjeks.
Mrs. Josephs.
Det går ikke ned med noe.
Rettferd er en rett som serveres best kald.
–Jeg tror at du mener hevn. –Korma. Man får som fortjent.
–Jeg tror det er karma. –Karen er roligere som død.
Besøk meg i morgen tidlig.
Jeg skal fortelle alt du trenger å vite om den forbaska Paul Bladen.
Jeg elsker deg! Jeg vet at du er der inne! Jeg elsker deg!
Jeg bor i nærheten og drar ikke før jeg har fått prate med deg!
Hører du meg? Roy?
Roy?! Hva mener du med Roy?
Jack?
Du omvendte Jack Pomfret.
Man kunne ikke bli streitere enn ham.
Hva gjorde du? Nei, ikke svar.
Han var bare enda en fyr. Det var bare enda en fest.
Ok, en helg. Ok, to uker i Marokko. Men hvordan skulle jeg vite det?
–Han har forlatt kona og alt. –Hva? Hadde Jack en kone?
–Du har vel gjort det slutt? –Jeg kan ikke. Det vil knuse ham.
Hva skal jeg gjøre?
Mann deg opp. Nei, kvinn deg opp. Du må fortelle ham sannheten.
Hallo?
Mrs. Josephs?
Mrs. Josephs...
–Hvem ønsket å drepe Mrs. Josephs? –Ingen.
Mrs. Josephs var diabetiker. Det ser ut som hun tok feil dose.
–Var det ikke drap? –Hvorfor skulle det være det?
Fordi i går sa hun at hun hadde noe å fortelle om Bladen.
Agatha, gå hjem.
Vi kommer bort til deg senere og tar opp forklaring. Ok?
Hun sa: "Rettferd serveres best kald." Så nevnte hun korma.
Kylling eller lam?
–Du overser poenget. –La meg bedømme det.
Hva er galt, Wong? Du sa at det var en naturlig død. Hva er dette?
–Dere tror det er drap. –Jeg tror ingenting.
Jeg tror ikke noe som helst før noen forteller meg hva jeg skal tro.
Kriminalbetjent...
Ok, teknikerne fant slepemerker på trappen helt opp til badet...
–...som om hun ble slept ovenpå. –Hvorfor gjøre det?
Med mindre den dødelige dosen skulle se ut som en ulykke.
Men hvorfor? Hva er koblingen til Bladen eller Pendlebury?
Hva ville Mrs. Josephs fortelle?
Kan noen ha hørt at hun ba deg komme?
De fleste kvinnene i selskapet: Sarah, Josephine, Harriet Parr...
Harriet Parr. Så klart.
Mrs. Josephs visste kanskje noe om Harriet og Bladen?
Har Bill skrevet noe om naboer som så noen gå inn til Mrs. Josephs?
Ingen.
Men det står at morderen kunne ha gått over jordet bak huset.
Hadde jeg drept Mrs. Josephs ved å injisere noe–
–ville jeg ikke latt det ligge blant hennes flasker og piller.
Jeg ville kastet det ut av bilen, trolig her et sted.
Ble hun injisert med en sandal?
–Har du noen bedre idé? –Nei, men jeg skal møte Silly.
–Hva tenker du, Gem? –Agatha har rett, men de er ubestemt.
De har tenkt å kaste det, men stopper opp. De banner og sverter.
"Hvorfor måtte kjerringa gjøre det? Kunne hun ikke la være å blande seg?"
–Da har de kommet lenger. –Ja, til omtrent hit.
De kaster det ut, og det lander her, hvor den lille flaska ligger.
Ikke rør den! Du ødelegger bevismaterialet.
Epinefrin. Jeg kjenner til det fra tiden i militæret.
Det er adrenalin og kan forårsake hjerteinfarkt.
Jeg visste det! Naturlig død...
Hvem av våre mistenkte vet noe om adrenalin?
Vi har Pendlebury og datteren hans.
Men Mrs. Harriet "uskyldsrene" Parr?
Godt poeng. Men hun har vært hjemmesykepleier.
Vi må fortelle det til Bill. Du blir her og vokter flaska.
Du forteller det til Bill. Roy: Jack. Jeg prater med Harriet Parr.
Jeg vil prate med deg om Mrs. Josephs og Paul Bladen.
Kom inn.
–Hei, James! –Hei.
Silly, beklager.
–Du må ha gitt en del folk sprøyte? –Ja, iblant. Hvorfor spør du det?
Jeg går rett på sak.
Jeg vet om deg og Paul. Percy fant ut om det, men det hindret deg ikke.
Du tok en frisk gullfisk til dyrlegen, men Percy fulgte etter deg.
Du fikk ikke truffet Paul, men selv ikke det stoppet deg.
Det var du som sa at du var kona hans.
Hva skjedde? Kranglet du og Paul?
Visste Mrs. Josephs hva du følte for ham, og truet med å fortelle det?
Jeg ville bare treffe Paul. Han var så ung og modig.
Han skulle starte et sykehus for mellomstore og store dyr.
Jeg kunne aldri gjort ham noe.
Kom deg ut!
Jeg vil spørre deg om noe.
Er det noe galt med meg? Er jeg ikke attraktiv?
–Nei, overhodet ikke. –Jeg tenkte meg det.
Nei, du er veldig attraktiv.
–Hvorfor tror du ikke det? –Paul Bladen. Jeg prøvde alt.
Jeg kastet meg over ham. Åpnet hjertet mitt og mer.
–Han var uinteressert. –Det var sikkert ikke det.
Alle tror jeg er bortskjemt og rik. Vi er blakke.
–Så faren din sa nei til operasjonen? –Det vet jeg ikke.
Vet du hvor han var da Bladen ble drept?
Han var sammen med meg i London. Vi var i møte med banken til sent.
Hvor er "Jimbo"?
Jeg fortalte alle om banningen. Det var da vi fant den.
Han har merket den.
Flaska med adrenalinet som drepte Mrs. Josephs, har nok fingeravtrykk.
Hvilken flaske?
–Agatha kommer ikke til å bli glad. –Det stemmer som regel.
Aggie.
James, hva gjør du her med henne?
Du skulle passe på flaska. Det var beviset mot Percy.
Percy? Hva med Harriet?
–Er det medisinflaska du nevnte? –Har du fortalt henne det?
Hun var hos faren da Bladen var på gården. Det utelukker vel dem?
Ok. Hvem flere har du fortalt om flaska?
–Kan noen ha hørt deg på puben? –Sarah, Gene, Josephine...
–Mange. –Og dama som ringte.
Unnskyld meg, kan du bare...? Hvilken dame?
–Blondina fra Birmingham. –Dyrlegesekretæren.
–Chloe Mabbs. Hun liker bartenderen. –Kanskje Bladen dumpet henne.
Hun hadde tilgang til adrenalin. Hvor er hun?
Fredag kveld? Jesters i Evesham. Det er dit alle går.
–Jeg må si fra til Wilkes. –Må du?
Hva er det for slags musikk?
Acid house, funk, tekno, trance, dub og sånt.
Der er hun. Vi kan ikke prate med Chloe på dansegulvet.
Vi må distrahere henne. Noen blir nødt til å gå inn der.
Jeg har kommandoen. Overlat dette til meg. Takk.
Glimrende.
–Hva gjør han? –Han gjør en avledende manøver.
Slipp meg fram! Dette er en politisak! Takk!
Skru av musikken.
Takk. Politisak. Unnskyld meg.
–Flytt dere, takk. –Sett på musikken igjen!
Milde himmel!
Hei. Tyvlyttet du på ham på puben?
–Ham? Gi deg. –Hvorfor sa du opp jobben?
–Ingen Bladen, ingen moro. –Gikk du ut med ham?
Nei, han valgte riker damer. Jeg har ikke et rødt øre.
Ikke Cecilia heller. Så derfor gikk han ikke for henne, mens...
–Hva da? Harriet Parr er ikke rik. –Jo. Percy er så gnien at hun er rik.
–Hvorfor trengte Bladen penger? –Til et sykehus for store dyr.
Han bød på middag, lå med dem og ba dem så om penger.
Ro dere ned.
Du, det med Bladen...
–Du kunne ikke vite det. –Jeg vil ikke prate om det.
Jeg skal finne den som drepte snille Mrs. Josephs–
–og så skal jeg gå i kloster.
–Det kan du ikke. –Hvorfor ikke?
Jeg ville savnet alt dette.
Og...jeg ville savnet deg.
James, du gjør bare dette fordi du kjeder deg og har en blogg.
Jeg er ikke dum.
SLUTT Å SNOKE OM DU VIL SE KATTEN DIN IGJEN
Hodge!
–Fikk du litt søvn? –Jeg sovnet vel ved femtiden.
Kortene og kakene er støtte fra landsbyboerne.
Blomstene er fra Josephine Webster, og Sarah sa at de leter etter Hodge.
Hodge.
Ser man det...
–Hvorfor Josephine Webster? –Hun er enke og har mye penger.
Hun kunne ha hørt Mrs. Josephs prate med meg.
Og hun var på puben da James bablet om flaska.
Og hun sa hvem Bladen hadde truffet, men glemte visst å ta med seg selv.
–Hun drar. Hvor drar hun? –Vi følger etter henne.
Fort deg!
–Ham?! Hva gjør hun med ham? –Hva gjør han med henne?
–Kanskje de har Hodge. –Vent med Hodge litt.
Vi vet at Bladen la an på hver eneste kone...
...mange personer og derfor muligens henne.
Rice hygger seg sammen med henne. Kanskje han drepte Bladen av sjalusi.
–Hvordan skal vi bevise det? –Jeg kan sjekke om han jobbet da.
–Og hva skal jeg gjøre? –Vent litt.
Unnskyld meg. Peter Rice og hans nydelige...
De skal spise middag kl. 19, så de blir her en stund.
Du holder øye med dem, mens jeg drar til dyreklinikken og sjekker.
–Skal jeg bare stå her? –Hvorfor ikke?
Eller du kan lette samvittigheten ved å kontakte Jack.
–Jack? Hva gjør du her? –Det er her jeg har bodd.
Jeg ville ærlig talt ikke at det skulle bli sånn.
Jeg burde ikke ha vært så feig. Jeg er lei for det.
Jeg mente ikke å såre deg–
–og jeg ville absolutt ikke lage problemer for deg.
Men sannheten er at du og jeg ikke er ment for hverandre.
Skal kvinnen som spurte etter deg, også sitte hos dere, sir?
Blond, bob–frisyre, fargerik...
Hodge, lillegutten min.
Ikke vær redd. Hvis du er her, skal jeg redde deg.
Jeg skal bare gjøre dette først.
Bingo! Han var ute den dagen Bladen døde.
Gemma, hvor er Agatha?
–Hvem kunne tro det? Du er oppriktig. –Jeg mente alt jeg sa.
Ja, jeg vet det.
Hvor er du, og hvor er Agatha?
Spørsmålet er hvor dyrlegen er.
Vær stille, da.
Tewks? Hva gjør du her?
Du skulle jo være død.
Du har vel ikke sett noe til Hodge? Hodgey! Hallo?
Hei, lille gutten min.
–Du skal bli med meg hjem. –Jeg er ikke så sikker på det.
Du kan ikke drepe meg. Politiet vil skjønne det.
Jeg er ikke så sikker. Jeg kan si at du brøt deg inn.
Hvorfor drepte du Bladen? Og Mrs. Josephs?
–Det var en tabbe. –En tabbe?!
Josephine sa at dere skulle møtes, og jeg konfronterte henne.
Hun var forvirret, og jeg mistet besinnelsen.
–Var Bladen også en tabbe? –Paul var overambisiøs.
Han var bra for forretningene, men han ville starte et dyresykehus.
Og han trengte penger, så han begynte å flå kvinner–
–den ene etter den andre, deriblant Josephine.
Ja, jeg hadde ventet i årevis på at hun skulle se meg som den rette.
–Han kom og vartet henne opp og... –...knuste hjertet hennes.
Jeg visste at han var hos Pendlebury–
–og da jeg kom dit, så jeg denne.
Hvorfor skulle Paul få alt?
Det er ikke bare du som er alene. Ingen får alt.
Vi finner personer som er greie, og holder fast ved dem.
Gode mennesker, som Mrs. Josephs.
Du vet sikkert ikke engang hva fornavnet hennes var.
Se!
Rice!
Kastreringstang. Bra gjort, Gemma.
–Jeg trodde at Tewks... –Ja, Mrs. J. var forvirret.
Dyrlegen beholdt ham over natta pga. mageproblemet.
Agatha adopterer ham.
–Hvor er hun? –Hjemme hos Mrs. Josephs.
Judith. Hun het Judith.
–Du får snørr på jakka. –Det bryr jeg meg ikke om.
Tekst: Monica Moltubakk www.sdimedia.com